"Стрілки чомусь вказували в одну сторону.
"Судячи з усього", - міркувала Аліса - Труляля і Верть живуть разом. "
Забіжу на хвилинку, привітаюсь і запитаю, як вийти з лісу ".
- Якщо ти думаєш, що ми з воску - викладай грошики.
За огляд гроші платять.
- І задом наперед - зовсім навпаки.
- Вибачте мене, я не хотіла вас образити.
- Коли знайомишся, потрібно, насамперед, привітатися.
- І потиснути один одному руки.
ПІСНЯ: Раз Труляля і Верть Вирішили роздути один одного.
Через те, що Верть Зіпсував брязкальце.
Хорошу і нову зіпсував брязкальце.
Але ворон чорний, ніби ніч На них злетів у мороці.
Герої втекли геть, Зовсім забувши про бійку.
Тра-ля-ля-ля, тру-лю-лю-лю, зовсім забувши а-а-а-а-а ... бійці.
- Дивися, бачила?
Так я і знав. Поламали!
- Не варто сердитися через стару брязкальця.
- І зовсім вона не стара, вона зовсім нова.
Хороша моя погремушечка!
Що ж, відлупцюю друг дружку?
- Мабуть!
Tолько нехай вона допоможе нам одягнутися.
Прив'яжи міцніше, а то він ненароком відірве мені голову.
Знаєш, втрата голови - це дуже серйозна втрата.
- Взагалі-то, я дуже хоробрий, тільки сьогодні у мене голова болить.
Я дуже блідий?
- А в мене зуб болить, мені болючіше, ніж тобі.
- Тоді не бийтеся сьогодні.
- Злегка побитися нам все ж доведеться!
- Подера годин до шести, а потім пообідаємо.
- Яка величезна хмара.
Ой, у неї, по-моєму, крила.
Це - ворон!
Ой, та це ж біла королева.
- Хочеш піти до мене в покоївки?
Два пенси на тиждень. Варення на сніданок.
- Ні дякую! K того ж, мені сьогодні варення не хочеться.
- А ти його сьогодні і не отримаєш.
Варення - НЕ сніданок.
- Все так заплутано, я нічого не розумію.
- Просто ти не звикла жити у зворотний бік.
- У зворотний бік?
- А-а-а, кров з пальця!
Хлюпає кров!
- Ви вкололи палець?
- Ще не вколола, але вже болить. A зараз я його вколю.
Ось чому з пальця йшла кров.
Тепер ти розумієш, як все тут відбувається?
- Значить, палець у Вас більше не болить?
- Ні. Oх, не болить.
Cпасибо тобі ... Бе-е.
- Ти щось хочеш купити?
- Я б хотіла купити яйце. Почім воно у Bас?
- За одне - гривеник, за два - п'ятак з половиною.
- Значить, два яйця дешевше, ніж одне?
Ну, тоді дайте мені, будь ласка, одне.
- Я нікому нічого не даю: Тебей-е треба - ти бе-Ері.
"Та це ж Дурниця, - подумала Аліса, - це він і ніхто інший."
ПІСНЯ: - Дурниця сидів на стіні. - Дурниця сидів на стіні.
- Дурниця звалився в сні. - Дурниця звалився в сні.
- Вся королівська кіннота, вся королівська рать, Не може Шалтая, не може Базікаючи,
Шалтая-Базікаючи, Базікаючи-Шалтая, Шалтая-Базікаючи зібрати.
- Як схожий на яйце.
- До чого мені це набридло.
Всі звуть мене яйцем, ну все, до єдиного.
- А чи не буде Вам внизу спокійніше? Стіна жахливо тонка.
- Нічого!
Hо навіть якщо я впаду, король обіцяв мені ... Так, він так мені прямо і сказав, що він ...
- Пошле всю свою кінноту, всю свою рать.
- Ти підслухала, так? Відповідай.
- Ні, я дізналася про це з книжки.
А чи не можете Ви пояснити мені вірш «Бармоглот»?
- Я можу пояснити всі вірші, які тільки були, і деякі з тих, що ще будуть.
Прочитай-ка його.
- Варкалось. Холявко шорьки штрикають по наві, І хрюкоталі зелюки, як мюмзики в мове.
- Що ж, вистачить для початку.
Значить так: «Варкалось» - це 8:00 вечора, коли час вечеряти.
- Зрозуміло. А «Холявко»?
- Це кволі і спритні.
Це слово, як гаманець - розкриєш, а там два відділення!
Так і тут - слово розкладається на два.
- А ясно. А «шорьки» хто такі?
- Це помісь тхора, борсука і штопора.
- Забавні повинно бути звірятка.
- Що ж.
- А що таке «штрикав»?
- Стрибали, пірнали, крутилися! Ой!
- А "нова" - що це?
- Прощай.
- У житті не зустрічала такого противний, такого пре-пра-про-дека.
- Мила, ти там нікого не зустрічала, a? Я ж послав туди всю свою кінноту і всю свою рать.
- Їх там цілі тисячі.
- Точніше, чотири тисячі двісті сім чоловік.
Я чекаю з хвилини на хвилину гінця. Поглянь на дорогу, кого ти там видишь?
- Нікого.
- Мені б таке зір! Побачити нікого, та ще на такій відстані.
Кого ти зустрів на дорозі?
- Та нікого.
- Ця молода особа теж його бачила. Що чути в місті?
- Краще я Шеп ... шепну Вам на вухо.
- Давай.
- Вони знову взялися за своє (кричить).
- Це, по-твоєму, шепіт?
Не смій так більше кричати, а не то я велю тебе підсмажити.
- Хто взявся за своє?
- Як хто"? Єдиноріг і лев, звичайно!
Ведуть смертний бій за корону. За мою корону, між іншим.
Побігли, подивимося!
ПІСНЯ: От ви говорите, живеться як у казці, Але самі судіть, чи легко в ній жити?
Коли в цій казці не можна без побоювання
Через неясності і незрозумілості, І невідомості і неприємності
Ой, як це все складно, Але в цьому-то і краса!
Не можна без побоювання ні кроку ступити.
Але в казці зате ми весь час зустрічаємо
Живих королев, а часом короля.
І славно балакаємо з Шалтаєм-Болтаєм,
І пісні співаємо, і пісні співаємо з Труляля, Верть.